"De krever sin føde fra Gud" Salmenes bok 104:21.
Hvor begynner alt sammen? Volden...
Pistolen... kniven... øksen... Hvordan blir det til?
Hvordan begynner det? Alle prøver vi å klare oss, å overleve.
Eksistere. Unngå fallgruvene.
Med litt flaks, får vi oppleve kjærlighet. Vi opplever tap, og vi tar skade.
Vi herdes. Vi gjør det vi må, det vi føler vi er nødt til.
Jeg liker Sydney og den lille pikken hans. Den er som en liten sopp.
Lettjente penger. Man kjenner den knapt, samme hvilket hull.
- En ekkel, liten mann. - Med en perfekt, liten pikk.
- Prøv å ikke høres ut som ei hore. - Prøv å ikke høres ut som et ludder.
- Jeg har fått en fæl kløe. - Det er de feite rallarene.
De skitneste pikkene i hele området...
Vent!
Ta den forbaska sekken!
Ikke skyt!
Raske på!
Kom igjen nå, vi må stikke!
- Samuel! - Kom hit og legg an.
- Hva tror du? - Vrient skudd.
- Og jeg med mine gamle øyne... - Du er tregere enn sirup i januar.
Hvordan i helvete tok de svina innersvingen på en sheriff?
- Jeg var bare innom depotet. - Depotet?
- Jeg var ikke klar. - Borgermester Bishop er død.
Pokker heller!
Han forblødde raskt. Helvete!
Utlov skuddpremie og sett Josiah på saken.
En real sum, jeg driter i hvor mye. Bare se til å få det gjort.
Josiah!
Han ble slept vekk et sted. De fikk ikke begravd ham.
Kanskje vi skal begynne å lete etter liket?
Finn det og kapp av huet. Jeg blåser i om de beholder penga.
Vi må fortsette sørover, og ikke gi dem noe pusterom.
Blir vi her, er sporet tapt.
Sal opp. Vi ligger bare etter med en halv dag.
Lenge siden jeg fikk bruk for øksa.
Jeg hadde ljugd om jeg sa at jeg ikke gledet meg.
Charlie, hva driver du med?
Pang, pang, pang.
- Du ser herja ut, gutt. - Men nå er vi her.
- Vi har det verste i vente. - Klapp igjen.
Gutta klarer seg. De må bare forberede seg.
Godt å se deg, tante Esther. Du er deg selv lik.
Jeg har fint lite til overs for det dere har stelt i stand.
Klapp igjen!
- Ikke hør på henne. Hu veit ingenting. - Hold henda vekk fra damen.
Slapp av, det blir ikke noen vane. Men kvinnfolk må tuktes litt iblant.
Vi går over forsyningene, så drar vi videre.
Ikke så fort og gæli. Jeg og Esther gjør dette på eget initiativ.
Jeg har ikke gjort noe på noens initiativ.
Snart vil det gå ille for dere alle!
- Dere vil alle stå til svars for Herren. - Klapp igjen!
Hør etter, gammer'n.
- Det er jeg som bestemmer her. - Nei, la ham være!
Gjør det der igjen, så får du med meg å gjøre. Forstått?
Henry, han får ikke puste.
Det går bra, kvinne!
- Vel? - Hei!
Dere gjør best i velge østruten, gjennom Rock Canyon og White Sands.
Kryss utenfor El Paso.
Vestruten er bedre. Gjennom Deming og over i Columbus.
Det er helt øde frem til grensen. Vi kommer til å dø.
Nettopp. Ingen er dumme nok til å følge etter dere den veien.
- Hvem påstår at de følger etter oss? - Det er utlovt skuddpremie på dere.
- 8000 i det hele. - Tøyser du?
Skulle ønske det, for min nevøs skyld. Men det gjør jeg ikke.
Mannen dere skjøt... han døde.
En hederlig statstjenestemann fra et annet distrikt. Uflaks!
Han var god venn av sheriff McCabe. De var compadres.
- Fordømt! Jeg sa du ikke skulle skyte... - Klapp igjen, Charlie.
- Og den stakkars unge kvinnen... - Vi skjøt ingen kvinne. Det er løgn.
Se hvor fæle dere er! Dere merket det ikke engang!
- To tusen hver? - Tusen for hver av dem, resten for deg.
De kjenner oss ikke. Det er umulig.
"Den høye mannen med elfenbenskolben" kaller de deg, og...
- ..."han feite". - Hvem er "han feite"?
En maske skjuler ikke alt.
Tar de dere ikke nå, er dere trygge. De vet ikke hvordan dere ser ut.
De vil drive klappjakt på dere, spesielt deg, til du ligger under torven.
- Vi tar østruten. - Hestene klarer det ikke.
- Vi har ikke nok vann. - Dør de, går vi til fots.
- Vi kan ikke gå uten vann. - Vel...
La oss håpe det ikke skjer før sluttspurten.
Det er nok av beiteområder på motsatt side.
For helvete, Henry! Nå er vi pinadø solgt!
Til helvete med alt sammen!
- Jeg er lei for det, frue. - For faen, Henry...
Du kan ikke skyte en kvinne.
Joe.
Joe... Joe! Ikke skyt, ditt forbanna naut!
De var mine slektninger, for svingende. Nå har dere gått for langt.
Du vet like godt som jeg at 8000 dollar kan vende hvem som helst mot en.
Selv slekta, Henry.
- Gi den til søsteren din, nå. - Men jeg vil gjøre det igjen, far.
Nå deler vi, Charlotte.
- Far... - Ikke si imot.
Florence.
Det var som...
- Den kua skjønner seg bare på gutteting. - Hysj.
Jeg henter flere patroner.
Ekle megge. Nå har jeg spyet ditt på fingrene.
Opp med deg.
Har det du bra, skatten min? Vel...
Hei...
Sikt aldri på noen med mindre du har tenkt å skyte.
Du kan bare våge, tøyte.
Florence Ethel Tildon!
Senk våpenet nå, ellers vanker det juling som aldri før.
Jeg bare tullet, far.
- Flo, gå inn til far nå. - Jeg går.
Gå og massere far før middagen, hvis ikke får du stryk.
- Jeg går, mor. - Hysj, Charlotte. Det er Flos tur.
- Men hun fikk gjøre det... - Nei! Gjør som jeg sier, og ti stille.
- Hun kan gå... - Ikke fra deg heller! Av sted med deg!
Flink pike.
Disse likene har ligget her lenger enn jeg skulle ønske.
- Josie. Det er noe der borte. - I buskene.
Ok...
Vis deg, hvem enn du er. Vi vil deg ikke noe vondt.
Bare du kommer pent og rolig ut.
Siste sjanse...
Hva heter du, jenta mi? Ikke vær redd, kom hit.
- Alt er bra nå. Hva heter du? - Lulu.
For et fint navn. Lulu.
Hva har skjedd her? Og hvem er du, for de to?
Bestemor og bestefar ble grundig skutt.
- Hvem skjøt dem, vennen? - Jeg så dem ikke så godt, men jeg hørte.
- Slemme menn. - Ja, slemme menn.
Vet du hvorfor de slemme mennene ville skyte besteforeldrene dine?
Jeg vet ikke. Først trodde jeg at de var snille
som skjøt bestefar, for han slår oss, men...
Men hva, vennen?
Men så skjøt de bestemor, og det var ikke riktig, for jeg elsket bestemor.
Da jeg hørte det, gjemte jeg meg i buskene.
Jeg ba til Jesus helt til de forsvant.
Så gjorde de det, men da hestene også stakk, ble jeg igjen her.
Jeg kan ri. Var hestene her fortsatt, kunne jeg gjort det.
Jeg vet det er vondt, Lulu, men jeg må få vite hva mennene sa.
De sa mange stygge ord som jeg ikke burde gjenta.
Ikke det. Jeg må vite hvor de tok veien.
De sa de skulle ri østover, mot White Sands.
- Umulig. - De sa det. Jeg lyver ikke!
Høres rimelig ut. De vet at bare galninger ville fulgt etter dem dit.
Jeg er ikke gal. Det gjør jeg ikke for all mais i verden.
Faen heller.
Der fikk du for å prate piss, feige svin.
- Unnskyld meg, Lulu. - Det gjør ikke noe. Han fortjente det.
Vi lar feigingen ta med jenta til byen, mens vi fortsetter.
Sjef... Vi burde kanskje tenke oss om.
Jeg har tenkt. Nå setter du deg på den jævla hesten, så sanker vi noen hoder.
Jeg begynner å lure på om vi har dødd og havnet i helvete.
Dødsringing... Ildteger...
Fittevorte... Gå og hent puta.
Hva faen babler du om?
Bygg den! Bygg den solid sammen med tømmerhuggeren, Big John.
Har du det bra, Maddie?
Kanskje er det for sent for å unnslippe flammene, men jeg vil prøve.
Halleluja, lovet være Jesus.
- Husk din plass. - Jeg bare tullet.
Det gjorde ikke jeg.
- Jeg trenger vann, gutter. - Jeg er sulten, for helvete.
Fra soloppgang til solnedgang og enda en gang uten en matbit.
- Det skulle smakt med en biff. - Jaså, nå fleiper han.
Henry?
- Han er borte. - Nesten.
- Hele siden av huet har råtnet. - Heller han enn oss.
Jeg hadde ikke noe imot ham.
Jeg vil nødig rakke ned på de døde, men jeg likte ham ikke noe særlig.
- Nå rakket du ned på de døde. - Hold kjeft, Joe.
Han er ikke helt død ennå, men snart. Skal vi skyte ham?
Bortkastede kuler, spør dere meg.
Det var ikke særlig snilt.
Faen heller!
Fornøyd?
- Jeg må spise, Henry. - Det vi trenger, er noen horer.
Uten mat dør vi. Om vi dør, trenger vi ingen horer.
- Du er smart, du. - Festlig.
Henry kunne like gjerne dritt i kjeften på deg.
Kjeften, Charlie, ellers dreper jeg deg.
- Jeg skambanker deg, skitne naut. - Hold kjeft.
Vi kan ikke gå lengre uten hester. Føttene er hovne, og sekkene tunge som bly.
Stans.
Ned.
- Det var som bare. - Det er ingen by, Henry.
Nei, men byen kan ikke ligge så altfor langt herfra.
- Menigheten må være i nærheten. - Kanskje har de mat.
De har mat. Og de har hester.
Vel, gutter. Vi slår til når det er blitt mørkt.
- Blåbær? - Ja, kjære.
Nei, det holder.
- Charlotte? - Ja takk.
- Florence? - Jeg orker ikke mere blåbær.
"Jeg orker ikke flere blåbær", heter det.
- Ja, men far sier alltid... - Gjør som jeg sier, ikke som jeg gjør.
- Ja, far. - Du later som du er stor og smart,
- men klarer ikke si det riktig engang. - La meg være.
Det gjør jeg når jeg vil, di skitne hore.
- Hei! - Pass på språket, unge dame.
Vask munnen hennes med såpe for det bannordet.
- Bare teite sjusker som deg får såpemunn. - Hei! Nå slutter dere!
Ett ord til, så henter jeg riset.
Be bordbønn, Georgie.
Herre Jesus, kom til vårt bord og velsigne disse gaver med Ditt ord.
- Amen. - Amen.
- Det smaker godt, mor. - Takk, vennen.
Jepp, riktig så godt.
- Får vi melk igjen snart? - Kua ser hanglete ut.
Jeg finner ikke ut om det er alderen eller for lite fôr.
Herren ser alltid til at vi klarer oss. Han setter oss bare på prøve.
Setter oss virkelig på prøve.
I all verdens lidelser, i alt mørke,
kan man alltid finne spor av Gud.
Og det er et vakkert skue. Lovet være Jesus.
Vent litt med å spise.
- Vær så snill, jeg er sulten. Kan jeg... - Mor føler den hellige ånd nå.
- Man kan ikke planlegge dens ankomst. - Her er det.
"Du lar gresset spire frem for feet og vekster til nytte for mennesket."
"Du lar brødet komme fra jorden, vinen gir mennesket glede..."
Det gjelder for visse menn i bibelsk tid. Ikke for deg, Georgie.
- Selvfølgelig ikke. - Eller for dere, jenter.
Selvsagt gjelder det menn, og ikke kvinner.
Kvinner får ikke gjøre noe i den boka der.
På den tiden var brennevin annerledes.
I disse dager har whiskyen djevelen i seg.
Den er djevelens verk. Djevelens verk!
Den er ikke bra.
- Elskling, bli ikke opprørt nå. - Det må bli en slutt på det.
- Fortsett nå, les resten. - Selvfølgelig.
"Du sender mørke, og natten kommer. Da myldrer de fram, alle dyr i skogen."
"Unge løver brøler etter bytte, de krever sin føde fra Gud."
De krever sin føde... De krever sin føde fra Ham. Gud. Ham.
Kun Han kan gi oss gress til kuen.
Kun Han kan lege byen, og atter skjenke oss en fast menighet.
Vi utfører arbeidet, men det er Han som bestemmer.
- Det må vi alltid huske. - Alltid, mor.
Vær takknemlige, uansett hvor mørkt det ser ut.
- Og tilbe Ham. Lovet være Jesus. - Lovet være Jesus.
Nå får dere spise.
Ut!
Det var som bare. Middagstid.
Tilbake på stolen, frue.
Slå dere ned.
- Flo, opp med hendene! - Det trengs ikke.
Bare å senke hendene.
- Har dere våpen? - Bare hagla der borte.
Det er en til, under senga på soverommet. Seksløper.
- Se så. - Far, se hva hun gjorde!
- De ville drept oss om de fant det. - Bare rolig, kjære.
Gløgg ung dame, dette.
Hør etter, nå.
Jeg gjør mitt beste for å være så snill jeg bare kan.
Men jeg sier det bare én gang... Lyv aldri til meg.
Ja, sir.
Var det alt? Greit.
- Kommer han til å drepe oss? - Ti stille.
Får jeg spørre hva vi kan hjelpe dere med?
Dere ser ut som gode, kristne gutter. Dere ville vel aldri skadet oss?
Jeg kan forsikre fruen om at de ikke er gode gutter.
Og selv... Jeg er et komplisert tilfelle.
- Men vi er ikke her for å drepe. - Jeg må spise.
Ja, sir. Vi har egg og bønnegryte til dere, helt nylagd.
Vi har funnet gull, Henry.
Om dere er ferdige, vil jeg be dere flytte dere til side.
Lett på liket, nå.
Sikt på dem, Joe!
- Hvor kommer blodet fra? - Hysj, jente.
Hvorfor prøver å du få oss pepret med kuler? Ikke terg dem.
Det er ikke noe galt i at damen vil konversere litt.
Hun er bare en dum unge, sir.
Så vidt jeg ser, er hun en dame.
- Hun er bare dum. - Du er dum.
Nå er vi snille mot hverandre mens vi fordriver tiden.
- Jeg er lei for det, søs. - Nei, det er du ikke.
- Jo da. - Nei, det er du ikke.
Jo, det er hun!
- Hvor mange hester? - To, men de er bare gamle øk.
- De andre to døde sist det frøs til. - Forbasket også!
- Jeg har to pakkesler, om det hjelper. - Jeg rir ikke noe esel!
Vi tar hestene, og setter Little Joe på et esel.
- Det vil sinke oss. - Det får oss til møtestedet.
Vel...
Hør her. Jeg vil ikke skade dere,
bare dere gjør som jeg sier. Ok?
Vi skal få igjen pusten, vaske oss, ta en lur, og dra herfra i gryningen.
Men hva om sheriffens menn kommer i natt?
- Det er det glupeste han har sagt. - De sporer oss ikke helt hit.
Om de turte å følge etter oss, ville de fulgt etter døde hester.
- Vi har tid nok. - Det kan du ikke vite.
Jeg driter i hva du tror at jeg vet eller ikke.
Hva har dere gjort for å havne i en sånn kattepine?
- Hva har jeg sagt? - Det er deres sak, Flo.
- Jeg vet hva dere tror. Vi er ikke sånn. - Ja ha?
Vi er ikke mordere. Vi er bankranere. Bare de som prøver seg, får svi.
Vi skulle ha avventet da vi så hvem som var der.
- Vil du heller ligget i knokkelhaugen? - Like greit, det.
Våre huer er mer verdt enn Jesse James'!
Klapp igjen, Joe.
- Vi hørte ingenting. - Dere er sikkert gode gutter.
- Dere gjorde bare det dere måtte. - Hvor stor er dusøren?
Klapp igjen!
Vi dreper dere bare om dere er vrange.
Løgner. Dere dreper oss uansett.
- Hun der er bra frekk i kjeften. - Men fin kjeft, da.
Du har tæl, jente.
I de fleste tilfeller ville du hatt rett.
- Men vi driver ikke med sånt lenger. - Ikke du, iallfall.
- Med mindre det må til, så klart. - Hvordan vet dere at vi ikke tyster?
- Fordi han vet det. Ikke sant, sir? - Vi gjør dere rike, vennen.
- Rikfolk tyster sjelden. - Det var sannelig sjenerøst.
- Vi har aldri vært rike før? - Nei, vennen, det har vi ikke.
- Da rir vi litt lettere, hva? - Det har du rett i.
- Hvor langt er det til grensen? - Et snaut dagsritt.
- Kanskje lenger med forpakning. - En fyllekule hadde gjort seg.
- Vær så snill, Henry. - En slant skader da ikke.
Har dere noe ildvann?
Det fins litt til medisinske formål på sovekammerset.
Gå, du.
- Hva heter fruen? - Hun heter Ada, men det vel uviktig?
Vær en god gutt. Jeg vet at du er en god gutt som tror på Jesus.
La meg vise deg.
- Kom hit og sett deg på fanget mitt. - Det vil jeg da virkelig ikke.
Ikke gjør tilnærmelser til en gift kvinne som elsker Jesus.
- Jeg bare... - Du gjør ingenting uten min godkjennelse.
- Takk, sir. - Du burde ta den der isteden.
Heller dø enn å la dine skitne...
Kjeften, sugge! Heller dø enn å legge mine skitne hender på din...
- Gi deg, gutt. - Hun begynte.
Du har ikke sett det jeg så.
Hun eldste... Hun har stirret meg inn i øynene helt siden vi kom inn.
Bare si hvem av dem jeg kan stappe den inn i.
Jeg begynner straks jeg har vasket meg.
Oppfør deg pent, nå, Joseph. Du må holde vakt utenfor i natt.
- Er jenta gift? - Nei, det er jeg ikke.
Jeg bryr meg verken om gutter eller om å flytte hjemmefra.
Hun kan ikke stifte familie. Hun fikk en fæl feber som liten.
- Det gjør det vanskelig. - Det var leit å høre.
- Men det var henne jeg mente. - Henne?
- Ja, henne. Er hun lovet bort? - Nei, sir.
Men hun er bare 15. Hun har ennå tid på seg.
De fleste av byens gutter har tæring.
Hva heter lille snupp der?
Vi kaller henne Florence.
Det var som bare.
For et fint, lite navn på ei fin, lita snupp.
Jeg ber dere, la jentene våre være.
Vi holder dem kyske, ifølge Jesu lære.
- Hun er ei søt dame. - Dette liker jeg dårlig.
- Hun er ikke dame, bare ei jente. - "Ingen dame" heter det, mor.
Ikke spøk nå. Mannen har til hensikt...
Jeg har til hensikt å gjøre hva? Jeg liker ikke det som antydes.
Ikke bry deg om min hustru. Hun vet at dere ikke vil oss noe vondt.
Sett deg på fanget mitt, nå.
Stopp en hal! La min datter være,
ellers får dere med meg å gjøre, med eller uten våpen.
Den var god.
Nei, nei...
- Georgie! Herre! - Far!
- Far! Far! - Det blir ikke noe slagsmål her.
- Du er ingen hederlig mann. - Det sa jeg aldri.
- Du er et råskinn. - Det kan så være.
- Dere drepte ham! - Han er ikke død, bare forslått.
Kom hit, nå, lille snupp. Jeg skal ikke skade deg.
- Kom hit, frøken! - Nei, ikke ta henne!
Hei! Det der trengs ikke, Charles.
- Hun ville kommet av seg selv. - Kanskje, kanskje ikke.
- Jeg liker ikke å herses med. - Jeg forstår, snupp.
Florence, nei!
Best du blir der.
Vær snill, be ham slutte! For Jesu skyld!
- Joe! - Jeg vet ingenting om noen Jesus.
Kutt ut med det der.
Unnskyld, Henry.
Vel...
Ta deg en real klunk, lille snupp.
- Han trenger en doktor! - Ikke for en brukken nese.
- Klapp igjen, nå. - Alt er bra...
Jeg trenger ingen doktor. Jeg klarer meg.
Jeg sa jo det!
Han slo meg bare fordi jeg truet ham.
- Det er bare min egen skyld. - Sånn skal det låte.
Jeg er lei for det, frue. Han hadde ingen rett til å gjøre det.
Det går bra med meg.
Du er lekker som fløtesaus.
Liker du å sitte her?
Det ville vært bedre om du ikke stinket så inn i hampen.
Det er noe i det hun sier. Vi stinker nok verre enn skitne svin.
Jeg sa jo at jeg vil vaske meg. Det klør der nede.
Hvor får man seg et bad her omkring?
Hopp i vannet nå, så bytter vi plass når dere er rene.
Vil du vaske deg, er det best at du gjør det nå.
- Familien din også. - Det er opp til dem om de vil bade.
- Hva i Herrens navn holder hun på med? - Hun er en gløgg pike.
Det er riktig gildt, alt hun ofrer. Er du ikke enig?
Enig i hva?
Hun prøver å redde våre liv.
Om noen for seks timer siden sa at jeg ville fryse, ville jeg ledd.
Nattevinden er ubarmhjertig på denne tiden av året.
Bålet føles herlig.
- Hva er ditt yrke? - Mr. Tildon forkynner Guds ord.
- Er det et menighetshus? - Ja, når det er fullt.
Vi støter vel ikke på noe uventet i morgen tidlig? Ingen besøkende?
Nei, sir. Byen ligger et godt stykke av sted, og ingen har kommet hit
på morgengudstjeneste eller annen gudstjeneste på månedsvis.
Som sagt, byen ble rammet av tæring, så alle har stengt seg inne.
Jeg tar meg en lur. Jeg vil ha en herlig massasje, for kroppen verker.
Du vet hvordan det gjøres, lille snupp?
Sir, får jeg ytre meg?
Mange takk.
Jeg vil be deg en siste gang, fra en mann til en annen.
Skån min lille Flos uskyld for hennes husbonds skyld, hvem det enn måtte bli.
- Vær en snill gutt. - Jeg er ingen gutt.
La meg takle dette.
- Dine døtre pleier vel å massere deg? - Ja, sir. Ifølge grenselandsskikkene.
Far foretrekker mine, for jeg har sterke hender.
Ja, vennen. Hysj, nå.
Jeg vil ha massasje, akkurat som deg. Ikke noe lumskt. Ikke noe...
...seksuelt.
Dette er et gudfryktig hjem. Vi snakker ikke om slike ting.
Hva slags ting? Seksuelle ting?
Joe, du holder vakt utenfor i natt. Ta den andre jenta med deg.
- Far... Stopp ham, far! - Han vil oppføre seg.
- Bare bli med, så ordner det seg. - Jeg skal prøve.
Se på meg, vennen.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også.
Joe, oppfør deg. Ingen dumheter.
Opp og hopp, lille snupp.
Vi drar videre i gryningen.
De har flaks om de ikke er døde ennå. De har ikke funnet noen hester.
Man må være godt forberedt for å klare en sånn strekning.
- Kanskje var de forberedt. - Det tviler jeg på.
- De er bankranere, ikke stifinnere. - Jeg tviler også,
men snart finner de hester, og er det fortsatt liv i dem, vil de drepe for dem.
Det er nok ikke så klokt at vi bare er to.
Om vi overrumpler dem, kan vi få overtaket.
- I Mesilla vil jeg hente forsterkninger. - Det hadde gjort seg.
Jeg savner ærlig talt ikke de andre.
Vi har fått bedre bruk for vannet deres enn vi ville fått av dem.
Ja.
Kom igjen.
Kom igjen... Sett i gang.
- Har dere olje? - Vi bruker kyllingfett.
Vi gjør det tørt.
Begynn, nå.
Sett deg ordentlig.
Dæsken. Hva i huleste går det av deg, lille snupp?
- Unnskyld. - Helvete heller.
Jeg burde spurt.
Du... Om jeg så var opphisset nok,
er ikke det der noe for meg.
Unnskyld.
Det var som bare.
- Hva gjør du? - Hva er det?
Gjør jeg det ikke rett?
Jeg har ingenting imot omgang med deg.
Faktisk så...
...kjenner jeg det krible i kroppen nå.
Men det er ikke sånn jeg vil ha det.
Jeg vil ta deg til sengs på høvelig vis.
Men du oppfører deg mer som en gledespike enn en dame.
Har du vært med en sånn?
Jeg har nok vært med et par i min tid, ja.
- Du må huske at jeg er gammel. - Du er ikke gammel.
Til lovbryter å være, er jeg eldgammel.
Hvordan var det med de sminkede damene? Gjorde de det bra?
De gjør det på sitt vis.
Men vil jeg ha den slags omgang, kan jeg få det når som helst.
Hva gikk det av deg, lille snupp, da du oppførte deg sånn?
Vil du prate om noe?
Greit.
Det var heldig for deg at Henry stoppet meg,
ellers ville jeg knullet deg fra sans og samling.
Hva er dette fra?
Kniv.
Hvor kom de fra?
- Det vet du nok. - Jeg antar det.
- Gjorde det vondt? - Hver eneste gang.
Men det er bedre at det gjør vondt, for ellers er det alt over.
Jeg har aldri møtt en mann som deg før.
Du har vel ikke møtt så mange menn.
Ikke mange, men noen. Jeg trodde at alle menn var som far.
Jeg tok feil. Du er en bra mann.
- Ingen har anklaget meg for det før. - Men jeg gjør det.
Hvordan er ridebeina dine?
Sterkere enn de fleste jenters og svakere enn de fleste gutters, antar jeg.
- Det får duge. - Jeg er seig nok.
- Har du dratt mot Mexico? - Nei.
Veldig vakkert en del steder.
- Henry? - Ja, vennen?
Liker du meg?
Det virker visst sånn.
Jeg likte deg fra du første stund,
selv om jeg visste at det var galt. Men nå er det annerledes.
Nå vet jeg at du er en bra mann.
- Henry? - Ja, vennen?
Jeg har aldri blitt kysset før.
Forbasket nær apacheland.
- Kanskje de har tatt dem alt. - Kanskje, men jeg tviler.
Turen burde gjort kål på dem. Kommet indianerne i forkjøpet.
Jeg vil bare hente dem. Levende eller døde er ett fett for meg.
Josiah... Det er greit å mislykkes én gang.
Vi har gjort vårt beste. Ingen vil klandre oss.
Nei, og det handler ikke om det.
Du bør vurdere å holde kjeft,
med mindre du vil få samme behandling som feigingen.
Rolig, Josiah. Jeg er ikke en av horene dine.
Jeg gir meg ikke før du gir deg. Bare så du vet du.
Ja, ja.
Nå drar vi. Kom igjen.
Sett deg.
Ja ha.
- Er alt vel? - Ja da.
På tide å dra seg herfra.
Jeg visste at den jævelen ville bli hos jenta hele natta.
Var min pikk innsmurt i fittesaft, ville jeg også blitt der.
Opp og hopp, Henry. På tide å stikke.
Kom igjen, for svingende.
Det er sent nok som det er. La oss ikke utfordre skjebnen mer.
- Det rimte, Charlie. - Jommen er du smart.
- Ro dere ned, treskaller. - Hva faen er dette?
- Hva ser det ut som? - Tror hun at hun er Calamity Jane?
Vel... Her har vi et nytt medlem i gjengen vår.
- Hva går det av deg, søs? - Har det rabla for deg, Henry?
- Ikke ta den tonen. - Greit,
men du har visst falt for ei jente du ikke vet noe om.
Ta i hvert fall ikke den tonen. Hun er min vordende hustru.
Vordende hustru?
- Skal ingen si noe? - Det er ingenting noen kan si, frøken.
Vi stanser ved første og beste kirke over grensen, og gjør det på høvelig vis.
- Eller hva, Henry? - Ja, det gjør vi, lille snupp.
Sånn sett holder jeg løftet, gammer'n, og sparer henne til ektemannen.
Nei, vennen. Nesa er knekt, men beina er det ingenting i veien med.
Flo, du gjør din mor opprørt. Kom ned på jorden nå.
Jeg er alt her på jorden, far. Henry og jeg drar av sted sammen.
Jeg ber deg, min herre, i Jesu navn.
Hun er bare barnet, og vet ikke hva hun gjør.
Det er tydelig at du er en ærbar mann.
I likhet med din mann.
Ja, sir. Du vil da ikke lede henne inn i fordervelsen så ung?
Hun fortjener en sjanse til å leve et anstendig liv.
Hold kjeft, mor. Jeg har fått nok av deg.
Jeg elsker deg, vennen. Lille jenta mi...
Snille, lille piken min... Jeg vet at du prøver å redde oss,
men denne reale mannen har ingen grunn til å drepe oss.
- Da ville han alt ha gjort det. - Vi må skynde oss.
Flo, fortell denne mannen at du elsker din familie,
og at vi trenger deg. Si at du ikke kan dra.
- Ja. - For meg ser jeg en mann
som vil legge ilden bak seg. Jeg ser en som vil leve rettskaffent.
Jeg ser en mann her som kanskje...
- Hvorfor leker du slike djevelske leker? - Jeg leker ikke.
Dæsken. Hu var det futt i.
Elskling, hvorfor retter du en pistol mot din far?
Jeg burde åpne et krater i trynet ditt med denne pistolen.
Hva sier far om det?
Ja... Han har visst satt griller i hodet på deg. Vendt deg mot din far.
Nå får det holde. La far i fred!
Legg bort pistolen. Husk at Herren setter oss på prøve.
Vi kan fortsatt tjene Ham, og gjøre alt bedre.
- Familien må holde sammen. - Ja.
Greit.
Nå holder det.
Du vil vel gjøre det på riktig vis?
Sett deg.
- Ferskt? - Ja. Nå har vi dem.
De er på vei til Mesilla, til fots. Denne fyren blør som en stut.
Det ville ikke overrasket meg om vi råker borti enda et lik.
Hvilken retning?
Herfra finnes det bare en måte å spore på.
Så vidt jeg kan se, er de knapt et steinkast unna.
- Skal vi ri? - Visst faen. Nå bærer det av sted.
- Får jeg sitte sammen med familien? - Jeg sier det ikke igjen. Sitt ned.
Du også, frøken, på motsatt side av bordet.
- Hva foregår? Vi må av sted. - Det tar bare noen minutter.
Ingen innvendinger. Hent en stol.
- Hva i Jesu navn foregår... - Hold kjeft, for faen! Og vent.
Lille snupp... Hvilken av tingene vi pratet om vil du gjøre først?
Den første eller den andre?
Den andre tingen.
Greit. Rett og rimelig.
Sett i gang.
Nei!
- Sitt! Hun der sparer ikke på kruttet. - Nei, det kan du trygt si.
Unnskyld, søs. Jeg mente å treffe litt høyere.
Flytt deg, mor, ellers får du spruten.
Snupp...
Vi er alle dømt til evig fortapelse! Vi er alle dømt!
"Og djevelen, som hadde forført dem, ble kastet i sjøen med ild og svovel,
- hvor også dyret og den falske..." - Hold kjeft, kvinne!
- "...profeten var..." - Ro deg ned, kvinne!
- Slutt med jamringa! - Ti!
...Gud...
Det du har gjort, er utilgivelig. Nå har du djevelen i deg.
Ingenting kan redde din sjel fra ilden nå.
Ingenting er mer djevelsk enn å skade sitt eget kjøtt og blod.
Hold kjeft.
Nå vil jeg ha et ord med deg, oss menn imellom.
- Ta av deg vesten. - Unnskyld?
Gjør som du blir fortalt. Ta av deg vesten.
Ta den ut herfra.
Bakdøra.
- Se på meg når jeg tiltaler deg. - Ja, sir. Jeg er klar til å snakke.
- Ikke smisk. - Jeg smisker ikke for noen... sir.
Si meg hvordan din eldste datter ble så ødelagt innvendig,
at hun ikke kunne bli svanger.
Det har jeg alt sagt. Hun fikk febersyken.
- Helt sikker på det? - Det er klart jeg er.
Du har to valg, ditt fordømte svin.
Ydmykelse eller døden.
Enten sier du sannheten, eller så trekker jeg av.
Nå?
- Hun ble gravid. - Hva?
- Hun var svanger. - Når? Når var hun det?
- Tving meg ikke til... - Si det!
Jeg... Djevelen plantet et frø i meg. Og drikkingen gjorde meg gal.
- En demon bodde her med oss! - Hvor gammel?
- En demon! - Vær oss alle nådige...
Hvor gammel var hun?
Elleve.
Elleve år gammel.
Og jeg snakker sant
når jeg sier at hun ble ødelagt innvendig av at du grov barnet ut av henne?
Se på meg.
Hvem gjorde henne svanger? Hvem plantet det skitne frøet?
Det var djevelens verk. Det var spriten.
Det er noe alvorlig galt med dere her ute i grenseland.
- Djevelens verk? Drikkingen? - Ja, sir.
Og jeg antar at du har fått skikk på det?
- Ja. - For lenge siden?
Ja, sir... Vi tok Jesus inn i våre liv igjen.
Jeg sluttet å drikke, og vi fordrev demonen.
Så demonen er helt borte? Og du angrer?
- Og du har forsonet deg med Gud? - Ja, sir.
Jesus tilgir. Han tilgir.
Ja, det gjør han sannelig. Det gjør han sannelig!
Et siste spørsmål...
Om djevelen virkelig har reist fra dette huset...
...da må det ha vært du som fikk den skitne ræva di slikket,
og din ynkelige pikk siklet på av min vordende hustru i forrige uke,
og uken før, og uken før det igjen?
Hysj!
Jeg burde pumpe deg full av bly for å ha visst hva som pågikk i alle disse årene.
Det stemmer.
Du forstår...
Sånn ligger det an.
Jesus tilgir...
...men det gjør ikke jeg.
Nei!
Joe, kompis, gjør meg en tjeneste.
Knull denne karen grundig i rasshølet.
- At det var? - Nei, la være!
- Ned med huet! - Hva faen sa du?
Charlie, tar du deg av damene? Ta med dem ut en stund.
Gjerne for meg.
Ingen grunn til å få med seg denne sjuke faenskapen.
Jeg er ikke så sikker på dette. Jeg har aldri gjort noe lignende.
Dette kommer til å gå som smurt. Frem med pikken, nå.
Rører du den minste muskel, planter jeg en kule i bakhodet på deg
før du får sagt "slikk ræva mi".
- Hvor har du kyllingfettet? - Det er tomt.
Så synd. Da må Joe gå inn tørr.
Jeg liker ikke mannsræver.
Du har da stappet den inn der bak hos kvinner?
Et par ganger, ja. På de eldre damene hos frøken Rita.
Greit. Lukk øynene og forestill deg at det er...
- ...ei herlig dameræv. - Ok, jeg antar at det går bra.
Greit.
Du blir der.
Hei, er du klar?
Greit, Joe. Knull ham hardt nå. Sørg for at han kjenner den.
Jeg er ikke klar ennå, jeg må få den opp.
Det går bra. Ta all den tiden du trenger.
Gjør deg bekvem.
Klapp igjen.
Vanligvis pleier jeg å vente til etterpå.
Men dette er for bra.
Litt av en Kirsten giftekniv, jeg.
- Sånn ja. Nå er den klar, Henry. - Greit, gamle gutt.
- Kjør den dypt inn, nå. - Nei! Vær så snill!
Vær så snill, skyt meg isteden! Skyt meg!
Slutt, Joe! Slutt. Slutt, Joe.
- Du har vært flink. - Trenger jeg ikke stappe den inn?
Nei, det trenger du ikke. Jeg ville bare skremme ham.
Få den tilbake i ridebuksene.
Takk! Takk fra mitt aller innerste.
Joe, hent Florence.
Og du... Flytt ræva fra bordet og sett deg ned.
Skal dere ikke drepe meg?
Takk, sir! Takk!
Denne gangen skal jeg fordrive djevelen for alvor.
Hvordan går det med deg, lille snupp?
Tenkt over hva du vil bruke? Greit.
Denne gjør nok susen.
- Skal hun skyte meg? - Nei da, ditt nek.
Først ville hun det, men jeg sa at det går fort med skytevåpen.
For enkelt. En kule er for god en død.
Men du fortjener å kjenne det.
- Dæsken, jente! - Fortsatt i tvil om vårt nye medlem?
Ikke faen!
Hvordan går det, kjære? Har du det bra?
- Vann... - Hent vann, Joe.
- Ok? - Jeg er lei for det.
Vær ikke det, snupp. Du har klart deg bra.
Takk, Joe.
Jeg har aldri sett maken.
Magen vrengte seg da jeg så det.
Det gjør ingenting.
Du klarte deg riktig så bra.
Nei, nei...
Jeg vil avslutte det.
Får jeg et ord med i laget?
Greit.
Misforstå meg ikke, med det finnes bedre måter å avslutte det på.
Du ga ham en real omgang, men han lever fortsatt.
Jeg trodde han ville dø da jeg knuste øyet.
Det skulle man kunne tro, men det er ikke alltid så lett.
Man må treffe de rette stedene.
Vil du gjøre slutt på ham nå, eller vil du at han skal lide litt til?
- Ikke så mye til. - Greit. Se her.
Slår du ham her, dør han med en gang.
Men slår du ham her eller her, kommer han bare til å skrike som en gris.
- Tusen takk, sir. - Kall meg Charlie. Vi er venner nå.
Gjør slutt på ham, kjære.
- Det var litt av en oppvisning. - Hysj, gamle gutt.
Sånn, la oss få deg ren og pen igjen.
- Frøken? - Ja, Charlie?
Hvorfor drepte du søsteren din?
Hun likte det.
Volden. Hvordan begynner alt, egentlig? Volden.
Vi befinner oss på den ene eller den andre siden.
Iblant begge. Hvor tar uskylden veien?
Forsvinner den, eller blir den værende under alt det mørke,
for å minne oss om hvem vi egentlig er?
Hvordan mister vi oss selv av syne, eller finner våre sanne jeg?
Uskylden og mørket. Hvilken tilhører vi?
Du har blod i ansiktet.
Nå drar jeg, mor.
- Jeg hadde tenkt å drepe deg... - Hvorfor?
- Hvorfor drepe meg? - Holdt kjeft, vær så snill.
Jeg ville drepe deg, men Henry overtalte meg til å la være.
Det var nok blod nå.
Han ville ikke at jeg skulle bli for tilvent.
Dusørjegere og sheriffer vil komme hit på grunn av den høye dusøren.
Da er det best du ikke sier noe, mamma.
Husk at det var Henry som ga deg denne gaven. Livets gave.
Det er også lurt å ha i tankene at du ikke vet hvor jeg er,
mens jeg vet hvor du er.
- Forstår du meg? - Ja.
Henry ba meg legge igjen denne.
Jeg skulle ønske jeg...
Jeg skulle ønske...
Jeg vet det, mamma.
- Her gikk det unna. - For et søl.
Vi ser oss litt rundt på tomta.
Fortell meg alt du vet. Hvor tok de veien?
Kvinne!
Hvor tok de veien?
- Det var det. - Skal vi ikke prøve å ta dem igjen?
Du vet at jeg er med.
Grensen er nær, og de har flere timers forsprang.
- Vi er slått. - Nei da. De har bare et overtak.
Du bestemmer. Vi kan bli her,
eller krysse grensen og lete etter dem.
Jeg syns at du skal dra tilbake til familien.
Jeg blir og snoker rundt litt.
Jeg tar meg et varmt bad, slapper av litt og ser om...
- Hei, jeg blir. - Det vet jeg.
Men jeg klarer meg. Dra tilbake til familien.
Det er du som bestemmer.
- Men vi fikk to av dem, hva? - Det gjorde vi jaggu.
Iblant bestemmer vi oss for å velge feil vei.
Vi tror at vi er rettskafne,
men overrasker oss selv med å gå mot ilden.
Velger vi feil, er vi slått.
Så er alt over.
Det er over.
Åpne øynene, lille snupp. Mexico.
Du og jeg.
- Du og jeg. - Kom igjen, turtelduer!
La oss krysse elven før vi hviler.
Jeg vil aldri kunne vise deg hvor takknemlig jeg er.
Det vil du, og jeg også.
Vi har all tid i verden nå.
Nei.
Henry!
Henry?
Unnskyld, Henry.
Jeg ville virkelig, men jeg kunne ikke.
Dusøren er gode penger.
Ja... Det var det.
Fortalte aldri pappa deg om revolvere?
Man må alltid, uansett, la ett kammer stå tomt. Vet du hvorfor?
Vet du hvorfor?
For er man klumsete og lader alle seks, og så mister pistolen... Pang!
Da ligger man tynt an.
Henry fortalte at han kjente en kar som skjøt av seg ballene.
Han kunne aldri ha seg igjen.
Stakkars. Hvordan går det med mor?
Du ser preget ut.
Ja da, ja da.
Det har vært en tøff dag.
Mange endringer.
Til minne om Frank Gifford.
Tilegnet Ross "Papa" Pallone, den italienske cowboyen.
Han gikk aldri glipp av en westernfilm.
Tekst: Nicolai Herzog.
Riktig bra, mine herrer.
Riktig bra.